1874 Fengselet i Tokyo, Hachioji-anstalten
Yuki.
Du stakkars barn som må bære bitterheten, -
-født til å hevne din mor.
Lady Snowblood
Ut av veien! Hører du ikke? Flytt deg.
- Hvem er du? - Du kjenner vel Shibagen fra Asakusa?
Det er det samme. Spidd henne!
- Er du snikmorder? - Ikke drep henne!
Klem fram hvem som har leid deg.
Hvem er du? Si det!
Hvem er ute etter meg?
Hvorfor?
Hevn. For en urett.
- Urett mot hvem? - Hjelpeløse mennesker som du plaget.
Hvem er du egentlig, kvinne?
Lady Blodsnø.
Tekst: Bente Eie Prime Text International AB, 2008
Første kapittel: Hat og kjærlighet knyttet sammen av ondt blod
Etter 20 år med føydalstyre kom skipene fra Vesten-
- og det ble keiserstyre under keiser Meiji.
Landet ble åpnet mot Vesten og europeiske ideer begynte å nå folket.
Den stygge politisk kampen vedvarer og kjøpmennene er fortsatt grådige.
Korrupte embetsmenn og en sløsaktig adel går aldri under.
Fattigdom gjør at borgerne og bøndene er gått tom for tårer. Ingen hører.
I denne verden fins det en kvinne som lever for hevnen.
En velkjent, ung skjønnhet-
- som i sitt velbehagelige bryst skjuler nag mot bitre fiender.
Folk sier at en ond verden ikke renses av hvit snø, -
-men av blodfarget snø.
Ja...
Hvor kan jeg treffe herr Matsuemon?
Hvor er forvalter Matsuemon? Kan dere vise meg veien?
Denne veien.
Vær så god.
Vi deler henne! Vi deler henne! Vi deler henne!
- Vi deler henne! - Det vi får, deler vi på.
Det er sånn vi gjør her.
Den ærede skjeden har kommet!
Da tar vi henne!
Vent!
Vent, vent!
Dere skal ikke skrike som løpende villhunder!
- Men... - Stille! Hun er en viktig gjest.
Husker dere den som planla å ødelegge byen vår med penger, -
-den avskyelige Shibagen?
Det er hun som har hogd hodet av ham.
Du som ikke ser ut til å gjøre en flue fortred, dreper mot betaling.
Si meg, hva er det du vil oss, Blodsnø?
Jeg ønsker å få deres hjelp til å finne disse personene.
Banzo Takemura, Gishiro Tsukamoto, og Okono Kitahama.
Alle tre er fra Koichi i Aimi, Shimane-prefektur.
Koichi er jo byen der jeg ble født.
Jeg kastet bort et helt år på å finne ut det du vet.
Og av hvilken grunn?
Husker du opprøret mot blodskatten i 1873?
Opprøret mot blodskatten? Det har jeg hørt snakk om.
De som i kampens hete lurte landsbyfolkene i Koichi, -
- og sa at man kunne slippe vernplikten for penger, -
- var disse tre. De stakk. - Jeg er ikke helt sikker, -
- men jeg har hørt at de var fire, ikke tre.
Ja. Én av dem, Tokuichi Shokei, er død.
Han ble drept.
Vær så snill. Finn de andre tre!
Men jeg kjenner ikke til hvordan de ser ut.
- Med bare navnene går det ikke. - Det klarer du.
Det fins folk som fremdeles kjenner dem.
Prøv ditt store nasjonale nettverk.
- Da går det. - Ja, det er ikke umulig.
Men hva er det du er ute etter?
Du var vel knapt født i 1873?
Det fins ting som påvirker en allerede før man blir født.
"Alle rikets gutter over sytten år skal melde seg til forsvaret"
"De skal innfinne seg ved en ytre trussel eller ved behov"
"Ellers bør familiens overhode før slutten av guttens sekstende år"-
-"rapportere til de styrende"
"Gutter over tjue skal gjennom rekruttering hvert år.. "
Tjue år tidligere, i mars 1873.
Landet opprettet for første gang en lov om verneplikt.
Militæret ble styrket-
- for at det moderne Japan skulle kunne måle seg med Vesten.
Men folket var imot dette.
Folk tydde til våpen og det ble opprør.
Opprøret hadde ingen grenser; branner, ran og ødeleggelse.
Man utnyttet anledningen og rykter ble spredt.
Det ble sagt at menn i hvitt kom i statlig ærend-
- for å samle blodskatt for den fæle verneplikten.
Det begynte med én eneste uttalelse.
Juni, 1873 Koichi i Aimi, Shimane-prefektur
Shiro!
- Slipp! Mamma! - Kom!
- Shiro! - Mamma!
Nei, slipp!
Mamma!
Se, han har hvite klær! Han er statens skatteinnkrever!
- Få ham til å holde munn! - Jeg har...
- Jeg er utnevnt til byens lærer. - Stille. Du skal dø!
GISHIRO TSUKAMOTO
BANZO TAKEMURA
TOKUICHI SHOKEI
Elskede!
OKONO KITAHAMA
Urimelig!
Hvordan kunne dere...?
Elskede! Elskede!
Elskede! Elskede...
Elskede.
- Er tiden inne? - Tiden er inne.
Gå da. Det fins ikke lenger noe som hindrer deg.
Det er takket være alle årene jeg har fått veiledning av deg.
Jeg er lei for at jeg ikke kan gjøre gjengjeld.
Hva er det du sier? Du har et hellig løfte.
Glem glede, sorg, kjærlighet og hat. Konsentrer deg om bitterheten-
-og avstå fra alle andre følelser.
Da kan du ikke være trist. Det passer ikke et barn av blodåkeren.
Barn av blodåkeren? Det har du kalt meg når du har skjelt meg ut.
SAYO KASHIMA
TORA KOBAYASHI
Barn av blodåkeren er ikke av denne verden, en djevel på Ashuras vei, -
- en kjettersk lære i menneskelig skikkelse. Buddha har forlatt deg.
Sayo! Ta deg sammen, kjemp!
Raskere, Tora!
Jeg har hjulpet mange barn til verden, -
- men så vanskelig har det aldri vært. Sayo kan dø.
Selv om jeg dør, må du redde barnet. Vær så snill, Tora.
Det går ikke. Det er et trollbarn. Det blir setefødsel.
Det gjør ingenting.
Bare se til at barnet...
Du vet likevel ikke hvem faren er!
Hvis barnet blir dødfødt, -
-dreper jeg deg, Tora.
Hvorfor gjorde de fire noe så fryktelig?
- For å tjene penger. - Penger?
For å slippe verneplikten, -
- påsto de fire at man skulle betale 270 yen.
De lurte titusener av yen fra de fattige landsbyfolkene.
De fire delte pengene mellom seg og stakk fra byen.
Tokuichi Shokei som ble begeistret for meg, -
-tok meg med til Tokyo.
I Tokyo åpnet Tokuichi en restaurant.
Jeg spilte medløperen hans og ventet på en sjanse.
Jeg drepte Tokuichi.
Mens jeg vandret rundt og lette etter de andre tre, ble jeg pågrepet.
Av skurkene er det tre igjen.
Men jeg er her på ubestemt tid.
Jeg kan ikke lenger hevne selv.
Så du vil at barnet, ditt nyfødte barn skal...
Du ville ha en sterk sønn.
Tora...
Du sa så mange ganger at jeg var løsaktig.
Men det gjør ikke noe, for det var virkelig slik.
I jakten på å få et barn lå jeg...
Til og med i kvinnefengselet i Ichigaya-
- og etter at jeg kom hit, oppførte jeg meg som en tispe med løpetid.
Jeg lokket menn til å ligge med meg.
Mens dere, mine cellekamerater, foraktet meg, -
- hadde jeg én oppgave igjen i denne skitne verdenen.
Om jeg så skal gjenfødes sju ganger, skal jeg hevne uretten.
Derfor overlater jeg min bitterhet til dette barnet.
Når jeg dør, kan min ånd gå med henne.
Jeg har ingen andre måter å hevne meg på.
Tora... jeg ber deg.
Okiku, ta barnet.
Du stakkars barn som må bære min bitterhet, -
-født av blodåkeren. Men Yuki...
Du må hevne deg på fiendene våre, -
-for din far, din storebror-
-og meg...
Yuki, for meg...
- Sayo, Sayo! - Sayo, Sayo!
Tora som snart ble løslatt, -
- tok med seg lille Yuki til munken Dokai for at han skulle oppdra henne.
Yuki ble trent med hard hånd av Dokai for å kunne ta hevn.
På de små skuldrene ble den triste byrden av morens bitterhet lagt.
Lille Yuki bet tennene sammen og holdt ut.
1882
YUKI KASHIMA, Åtte år
Strekk ut armene. Du må ikke slynges ut.
- Oppfattet! - Da setter jeg i gang.
Yuki!
Reis deg! Reis deg, Yuki!
Yuki!
Yuki.
Én gang til. Ned bakken til tønna stopper. Du får ikke falle ut!
Du er ikke født til å være menneskebarn.
Du er gitt liv for å utføre blodhevn.
Du må ikke glemme oppgaven din et øyeblikk.
Vær som et udyr. Du skal bli et udyr.
Hvor ser du? Se på øynene! Se meg i øynene!
Reis deg!
Hva er det, Yuki?
Kom igjen!
Hva er det for mine? Kom opp! Kom opp!
Endelig er jeg her.
Endelig har jeg kommet så langt.
Mamma.
Kvinnen som er født og har vokst opp gjennom vold er ikke uten medfølelse.
Hun husket bilder av moren og de fyrte opp under raseriet hennes.
Det var på morens tjuende dødsdag.
Andre kapittel: Bambusdukker fra blodåkeren
For tiggeren Matsuemon tok det ikke lang tid å komme med nyheter.
En av skurkene, Banzo Takemura, var funnet.
Bambusdukkene er ferdige. Jeg går for å levere dem.
- Unnskyld, jeg er bare til bry. - Som du snakker!
Bestillingene strømmer inn.
Jaså? Selger de så bra?
- Så du på? - Hvorfor gjorde du det?
Ingen vil likevel ha dem.
Den er din. Det er jeg som har laget den.
Her.
- Hva heter du? - Kobue.
Kobue Takemura. Hvordan det?
Adjø.
HAMAKATSU
Tre yen, som vanlig. Tell dem!
- Det stemmer. - Og disse også.
Ta dem.
Kunden i kveld er en tjenestemann. Han er viktig for inntektene våre.
Pass på at du ikke gjør noe dumt.
Jeg vet det.
Kobue?
- Jaså, er det dere? - Hvem ellers?
Hvordan går det, Takemura? Du ser ikke frisk ut.
Jeg kommer fra Hamakatsu.
Kobue har ikke kommet ennå.
Hun er ute og selger varer.
Hun handler vel på hjemveien.
Hva er det som er så morsomt?
Skjerp deg nå.
Tror du virkelig at bambusdukkene selger så bra? Tosk.
Dukkene som hun har flettet, kaster datteren din på sjøen.
- Men hun kommer jo med penger. - Vil du vite hvor de kommer fra?
Alt i alt 80 yen. Tidsfristen har gått ut.
- Nei! - Det er din feil.
Det var du som solgte datteren din.
Så leit, hva?
Det var for å dekke sin fars drikkevarer og medisiner.
Stille! Det ville hun aldri gjøre!
Jeg legger.
Vær så god, sats!
Er det den reisende kvinnen som bor her?
Hun er fra Sanshu, foreldreløs og uten lojalitet.
- For en fascinerende kvinne. - Ja, hun er ikke hvem som helst.
- Hold opp. - Nummer én!
Det er Banzo.
- Én mark. - Neste.
Jeg legger.
- Vær så god. - Sats nå.
- Nummer fire. - Gevinst på nummer fire.
Nummer fire. Neste!
Jeg legger.
Neste.
Jeg går med.
Plasser innsatsen.
- Alle innsatser er plassert. - Vis resultatet!
Vent!
Kan Takemura bli med oss?
- Vær litt overbærende. - Det går ikke.
Hjelp meg.
- Vi kaster ham på sjøen. - Ikke så fort. Tortur først.
Unnskyld meg. Du får Kobue.
Ikke vær tåpelig nå.
Et øyeblikk.
Det var jeg som ikke overså jukset. Jeg beklager at jeg overså det.
Det er ikke din sak.
Hva er det som foregår?
Hva skjedde?
Jeg ber deg av bestemte grunner om å la denne mannen leve.
Er det sikkert at du ikke bare lot være å se at han jukset?
La gå. Mase og Kame. La ham gå.
Det er vel ingen kunst å påpeke andres mangler.
- Takk. - Du, din jævel.
Våg ikke å vise deg her igjen. Ellers mater jeg svina med deg!
Nei men...
Hvorfor er du her?
Hvis det skjer noe, kan du komme til Tokyo.
Reis til Shichiken-Cho i Ueno og spørre etter Okiku Tajire.
Men jeg har jo pappa.
Er du fremdeles her?
Jeg ber virkelig om unnskyldning for det som skjedde.
Men egentlig er det det samme om jeg lever eller dør.
Hadde jeg ikke hatt datteren min, så...
Forresten, hvorfor brydde du deg om meg?
Jeg har et ærend til deg, Banzo Takemura.
Skal vi gå?
Hvor skal vi gå? Hva i all verden vil du?
Det er noen som vil møte deg på et sted som passer deg bra.
Ja vel. La oss dra på en tur til helvete.
Hvem...
Hvem pokker er du? Hva tenker du å gjøre med meg?
Er du redd, Banzo? Antagelig.
Selv en mann som du har minner du ikke blir kvitt.
- Hva mener du? - Noe som hendte for lenge siden.
Det var da du fremdeles bodde i Koichi.
Du, Gishiro Tsukamoto, Okono Kitahama-
- og Tokuichi Shokei lurte uvitende landsbyfolk for penger-
-gjennom å drepe en uskyldig mann.
I tre dager forlystet dere dere med kona hans.
Det vet jeg ikke noe om.
Se nøye på ansiktet mitt.
Syns du ikke at jeg ligner kvinnen som dere plaget?
Jeg heter Blodsnø.
Moren min sverget over deg i raseri da hun døde i fengselet.
Jeg er Sayo Kashimas datter.
Unnskyld. Det var feil av meg.
De andre fikk meg til å gjøre det.
Selv om jeg er gammel, har jeg ikke glemt det en eneste dag.
Hvor er Gishiro?
Og Okono?
Jeg vet ikke. Jeg vet virkelig ikke.
- Unnskyld meg. Hjelp meg. - Jeg verken tilgir eller hjelper.
Vær så snill.
Ikke drep meg. Ikke stikk meg.
Jeg ber deg, ikke drep meg.
Vær så snill.
Hvis jeg dør, -
- kommer datteren min Kobue til å... Jeg ber deg!
- For Kobues skyld. - Som man sår, høster man.
Alt er omskiftelig, ingenting består.
Én av skurkene, Banzo Takemura, opplevde hevnen ved morgengry.
Havet bruste høyere enn vanlig som om det kjente Yukis følelser.
Hevnens vei fortsetter videre.
Tredje kapittel: Blodig paraply og følsom død
GISHIRO TSUKAMOTO
TAJIRE
Det er ikke så underlig.
Da vi fikk høre av deg at Gishiro Tsukamoto var død, -
-ville hun jo ikke tro det.
Men i dag så jeg graven hans med egne øyne. Det er ingenting å gjøre med.
- Så trist. - Hvis jeg bare..
Hvis jeg bare hadde oppsøkt ham tidligere.
Når døde han?
For tre år siden-
- sank båten han var på vei til Amerika, med.
Mens han levde, smuglet han opium med en fremmed.
For nøyaktig tre år siden-
- kom Yuki til meg for å lære seg å stjele.
Både det munken og tante har lært meg, -
-var redskaper for å hevne moren min.
Gishiro var lederen.
Jeg ville drepe ham selv, som min mor ønsket.
Yuki! Ta deg sammen.
Det er enda én skurk igjen.
Matsuemon.
Vær så snill. Finn umiddelbart ut hvor Okono Kitahama befinner seg!
Hvis vi deler oss og leter, -
-så ordner det seg.
Leter du etter noen?
Endelig møtes vi. Jeg har lett lenge etter deg.
- Hva vil du meg? - Jeg vil vite hva du vet.
Du var visst ved Gishiro Tsukamotos grav.
- Jeg har ingenting å si. - Da er det vel ikke noe.
Man kutter ikke blomstene på en død manns grav uten grunn.
- Hatet du ham? - Det har du ikke noe med.
Jeg heter Ryurei Ashio. Jeg gir ut avisen Folkets Nyheter.
Når jeg har lyst, skriver jeg romaner. Jeg er nysgjerrig av meg.
Jeg stikker nesen i alt som kan være interessant.
En hund, altså.
- Jeg er god til å finne kjøttrester. - Ikke jag meg.
- Hvorfor det? - Det er farlig å være for nysgjerrig.
- Er det en trussel? - Om du vil.
Folk kaller meg utpresser.
Med avisen som våpen, går jeg på folks svakheter.
Hvordan du kan gi deg på en sånn som meg, forstår jeg ikke.
- Hva er du ute etter? - Jeg vil bare vite sannheten.
Ikke bry deg om meg.
Lady Blodsnø
Skrevet av Ryurei Ashio
1873. En uskyldig familie rammes av en grusom katastrofe-
-som var kaldblodig planlagt.
Tiden går.
Hvem skal hevne seg? Hvorfor vil de hevne seg?
Den som vier sitt liv til hevnens skjebne uten å sky noen midler, -
- er en grusom kvinne som ikke tilgir, som drar på jakt etter skurkene.
Hun heter Blodsnø, barn av blodåkeren.
Den som fortalte Ryurei Ashio om deg, -
-var jeg.
Hvorfor?
Jeg forstår ikke hva du egentlig vil.
Forstår du det ikke?
Det er for den siste kampen, for å lure fram Okono Kitahama.
Selv Matsuemons evner er begrenset.
Men om Ryureis roman blir populær, -
-leser Okono den sikkert også.
I så fall kryper hun sikkert fram.
Da kommer dagen som du har lengtet etter.
Dessuten har jeg blitt merkelig festet til Ryurei.
Han kan ikke bare skrive.
Han er fiendtlig mot makten også.
Han er skurkaktig, -
- men han passer bra til å skrive historien din.
Kommer Okono virkelig til å gi seg til kjenne?
Vent og hold ut.
Du må ikke bli utålmodig, Yuki.
Til og med Blodsnø som blåser med hevnens vind, -
- får hvile et øyeblikk når hun får sjansen.
Buddha straffer henne ikke for det.
Jeg ble født til å fylles av bitterhet. Jeg ble født til å hevne.
Men når jeg hører barn synge, trekkes jeg med.
Jeg ser lyset fra lykten forsvinne i det fjerne når jeg har dratt.
Det sies at dette er en roman. Det sies at den er oppdiktet.
Nei. Jeg skriver bare om virkelige ting.
- Da er det altså sant. - Ja, sånn er det.
Da har altså Yuki drept pappa.
Hvem er du, da?
Jeg er Banzo Takemuras datter.
Hun er forferdelig. Helt forferdelig.
Har vi enda en jente fylt av bitterhet?
Du ble født under en ulykkesstjerne.
Både du og hun.
Vent! Vent!
- Ville du forstå hvordan jeg føler? - Ja!
Ja, jeg forstår.
Er du Ryurei Ashio?
Ja, hva vil dere?
Den oppdiktede "Lady Blodsnø" er veldig lik sannheten.
Den opprører og forbløffer samfunnet. Derfor skal den utredes.
- Du skal til politiet! - Tull!
Hvem er det?
- Hvem er du? - Kobue Takemura.
Kobue? "Takemura", sa du?
Da er du Banzos datter.
- Skal du treffe Yuki? - Nei.
- Hva gjør du her, da? - Ryurei Ashio er blitt pågrepet.
Det er rart at politiet er på restaurant Kagetsu.
Vent litt. Vent, sa jeg.
Din skurk! Reis deg!
Idiot!
Tilstå nå!
Hvor er Blodsnø?
Jeg har lest avisromanen din nøye.
Alt virker sant.
Ingen uten kobling til Blodsnø kan skrive sånt!
Jaså, Okono Kitahama. Du krøp fram likevel.
Blodpengene for ondskapen som ble begått for 20 år siden, -
- er altså årsaken til dette oppbudet fra helvetet.
- Det var som bare. - Stille!
Si hvor Blodsnø er! Si det! Si det!
Jeg vet ikke. Det har jeg ikke noe med.
Din sta idiot. La ham få kjenne smerte!
Nå kan du lide. Lide ordentlig.
Lide.
Er det ikke nok? Dere kan slutte nå.
Dør han, har det ingen hensikt.
Vi skal bruke ham som lokkefugl. Da kommer sikkert Blodsnø fram.
Hun er her.
Du kom, Blodsnø. Jeg har ventet på deg.
- Okono Kitahama. Endelig. - Nettopp. Jeg tok imot utfordringen.
Hold pusten!
Pass dere!
Okono...
Stakk hun?
Nå er det slutt på bitterhet og hevn.
- Tok det virkelig slutt? - Det er over.
Glem alt. Skal ikke den blodstenkte Blodsnø bli den hvite Yuki igjen?
Venter ikke barnet fra fengselet på et liv i den vanlige verdenen?
Jeg husker da jeg ble født.
Jeg så alt.
Jeg ser det synet nå også.
Derfor er min mors bitterhet også min.
Denne hevnen er min hevn.
Fjerde kapittel
Da var det likevel slik. Du lever.
Jeg håpte at jeg så syner.
- Hvorfor lot du som du var død? - Hvem sa det?
Hvis du mener den lømmelen Gishiro Tsukamoto, så er han død.
- Han døde for tre år siden... - Feil! Gishiro står foran meg!
Båten sank sikkert.
Men for deg som ettersøkt smugler, passet det sikkert bra.
Du kunne iscenesette din egen død.
Men du overlevde og ble enda mer hensynsløs.
Du er deg selv lik og har ikke endret deg siden du rømte for ti år siden.
- Hvorfor er du kommet? - For å få deg til å glemme.
Glem Gishiro og mannen foran deg. Glem alt.
Historien om Lady Blodsnø er slutt. Med Okonos død tok alt slutt.
- Du har ikke mer å skrive om. - Er det en trussel? Typisk deg.
Nei, et råd.
Jeg skal fortelle.
Akkurat nå driver jeg med våpenhandel.
Staten kan ikke kjøpe våpen uten min hjelp.
Japan skal gå til krig.
Jeg kjøper en plass i opprustningen av militæret og keiserdømmet.
Jeg vil ikke bli innblandet i gamle historier om hevn.
Jeg gjør for de fleste av forretningene mine i Rokumeikan.
Stedet der man driver lobbyvirksomhet for politiske program.
Symbolet på moderne sivilisasjon...
Men det som skjer der, er at samfunnets toppsjikt samles-
- og tilfredsstiller ønskene mine og sin lyst til fornøyelser.
Tidene forandrer seg.
Jeg rir på bølgen og skaffer meg penger og makt.
Rettferdighet og samvittighet er fine ting, -
- men de er ikke mer enn ord i dette skitne rommet.
Slutt med avisen din. Hvis du vil, kan du hjelpe meg.
Jeg har virkelig ingenting med deg å gjøre.
Nå vel. Jeg sier bare dette:
Ikke fordyp deg i det der. Trekk deg ut av det.
Det er mitt siste og inderlige råd.
FOLKETS NYHETER
Ryurei.
Gishiro lever. Han var her nettopp.
- Det var han som satt i rickshawen. - Vent!
Han kommer ikke unna. Hør på én ting til.
Gishiro er...
Gishiro Tsukamoto er faren min.
Da jeg fikk vite at din siste fiende var faren min, -
- var min eneste lettelse at han allerede var død.
Det var derfor jeg kunne skrive historien din.
Men da Okono Kitahama ble drept, -
-kjente jeg igjen drapsmennene.
Derfor maktet jeg ikke å fortelle deg det.
Jeg skriver ikke mer om "Lady Blodsnø". Jeg kan ikke skrive.
Men...
Fjerde kapittel: Nytelsens paviljong, siste kapittel
ROKUMEIKAN KOSTYMEBALL FOR VELDEDIGHET
Vil du danse?
Yuki!
Trekk deg. Det er mitt siste og inderlige råd.
Helvete. Typisk ham.
Han skitner seg ikke til, men lar andre drepe eller blir drept.
Etter et fall reiser han seg snart igjen.
Ryurei...
Jeg skal drepe deg, Gishiro Tsukamoto.
20 år. Det har vært min eneste tanke i 20 år. Ikke noe annet.
- Det er slutt med det. - Ja, det er over.
Det gjør meg ingenting, Yuki. Drep ham.
Gjør det!
Yuki! Skynd deg.
Yuki.
Som man sår, høster man.
PrimeText International AB, 2008 www.primetext.tv